Vittu.
KATSO MINUA
Voi paska.
Ei vittu.
Täh?
Haloo?
Hei, Aaron.
Dave, oletko okei? Näytät huolestuneelta.
Ai joo, sori. Minä vain...
Joo, koita läytää jostain paikka istua.
Mistä on kyse, kaveri?
Muistatko ne puhelut, joita sain?
Ja minulle lähetettiin se DVD?
Voi ei.
Se tapahtuu taas?
Joo.
- Voi luoja. - Luulin sen olevan ohi, mutta...
Minulle oli jätetty paketti ulos ja...
- Juuri äsken? - Joo. Sen sisällä oli tuo.
Hän lähetti sinulle täytetyn sudenpennun?
- Tarkoitan, luulen... - Tässä ei ole mitään järkeä.
Tarkoitan, siellä on myös tämä DVD. Se oli sen sisällä ja...
Mitä tarkoitat?
Dave, tuo on sinun...
Tuo on sinun kotisi.
- Dave! - Joo, tiedän.
Tämä on vakavaa!
Kuka ikinä tämän kuvasi, se kuvattiin viime yönä.
Ja tuossa olen minä viime yönä.
Meidän on soitettava poliisille.
Soita poliisille! Tämä on vakavaa!
Ei.
Soitin jo viimeksi, eikä mitään tapahtunut. Okei?
He sanoivat, etteivät he...
Tuo on edesvastuutonta.
- Edesvastuutonta. - Ei edes partioautoa.
- Onko sinulla veitsi? - Mitään ei ole tapahtunut.
Missä aseesi on?
Oletko tosissasi?
- No, tarvitset... - En omista asetta.
- Jotain sinä tarvitset. - Ei tämä ole niin... Se ei ole tarpeen.
Dave, et taida ottaa tätä tosissasi.
Sori, olen okei. Taisin säikyttää sinut...
- Ei se mitään. - Ei.
Haluatko kaljan?
- Kyllä, kiitos. - Jooko?
- Minä ainakin otan, haen pari. - Okei.
Okei. Hyvä on.
Tämä on hullua, Dave.
Kaikki on hyvin. Kaikki on okei.
Hei, mukava poju.
Hei.
No, mitä sinulle kuuluu?
Oletko tosissasi? Mitä minulle kuuluu?
Jep.
Hitto, olet mahtava.
Tarkoitan, tässä sinä käsittelet mahdollista stalkkaus tilannetta,
ja silti ajattelet minua ja tunteitani.
Olet loistotyyppi.
- Kippis. - Kippis.
Eikö olekin mahtavaa?
- Joo. - Kaksi jätkää hengailemassa.
Parin huurteisen ääressä.
En haluaisi sanoa, mitä minun on sanottava tänä iltana.
Ai, mistä on kyse?
Olen huolissani meistä.
- Niinkö? - Etkö sinä ole?
Meistä? Meillä menee hyvin. Olemme kamuja. Me...
Me hengailemme välillä, olemme...
Älä viitsi, Dave.
Me molemmat tiedämme, että pelissä on enemmänkin.
- Tuota... - Tapasimme samassa kahvilassa,
samana tiistaiaamuna,
luimme täsmälleen samaa Infinite Jestin painosta.
Jos tämä ei ole kohtalomme...
Jos meitä ei tarkoitettu sielunkumppaneiksi,
aloittamaan kovaa ja korkealta, ja sitten...
Tämäkö meistä tuli?
Melkoinen pettymys.
En voi olla ajattelematta, että...
Jos meistä ei tulekaan mitään suurempaa, ehkä pitäisi vain -
lopettaa se tähän.
Tänä iltana.
En usko sen olevan tarpeen.
Dave, jos kysyn jotain, vastaatko rehellisesti?
Juu, totta kai.
Oletko koskaan ajatellut, miten -
satuimme tapaamaan juuri silloin, kun sait postissa ensimmäisen DVD: n?
No nyt ajattelit, etkö vain?
- En ajatellut. - Dave, ajattelit sitä juuri.
- En, minä vannon. - Dave, kuutele minua. Se on okei. Okei?
Se, mitä sinulle tulee tapahtumaan tänä iltana,
on okei-Elkä se ole sinun syytäsi.
Ymmärrätkö?
- Ei, en ymmärrä. - Okei, kuulehan siis.
Tämän suden sisällä on kamera, okei?
Olen kuvannut sinua -
tavalla tai toisella tapaamisestamme lähtien.
Tässä on Maitoparta-pentu. Sano hei.
Aioin nauhoittaa koko suhteemme -
ja muistaa sitä kauniilla, 80-minuuttisella leffalla.
Ja sinä ansaitset sen.
Ansaitset sen, koska...
Olet kaunis ihminen.
Ja haluaisin niin kovasti antaa sen sinulle, mutta...
En voi.
Sillä siitä lähtien, kun täytin 40...
En tiedä, mitä minulle tapahtuu, Dave. Minä vain...
Olen kadottanut inspiraationi.
En nauti työstäni.
En tiedä, pystynkö tähän enää.
Hitto vie.
Mikä minuun on mennyt?
Chat-kaveri - mhn Meikkaatko miehiä? - mhn
Naisystävä - mhn Puistoon? - mhn
Kutiava - mhn
Hei, olen Sara. Tervetuloa Kohtaamisiin.
KOHTAAMISET
Ohjelmassa sukellan seuranhakuilmoitusten omituiseen maailmaan -
kaivaakseni esiin ihmiset ilmoitusten takana.
- Hei. - Hei.
Olen Sara.
Hei, Sara. Miten menee?
Toivottavasti ei haittaa, että otin kameran.
Toivottavasti ei haittaa, että Marilyn asustaa seinällä.
Aivan, siinähän hän on.
Eli puhuit aiemmin savitöitäsi?
- Joo. - Kerroit minulle siitä.
Millaiset ihmiset kirjoittavat näitä ilmoituksia?
Mikä on heidän tarinansa?
Tässä paikassa on kylmää energiaa.
Suurin osa väsäämistäni henkiruukuista -
on tarkoitettu sen torjumiseen.
Tässä on pikku Tappajahai 2. Hän on pieni hai.
- Kuin pieni Tappajahai. - Kuin pieni Tappajahai.
Ehkä me kaikki olemme hieman oudompia, kuin uskallamme myöntää.
Juttuseuraa - mhn Etsiikö kukaan kaveria juttelemaan?
- Voinko tulla sisään? - Tule sisälle.
Mitä sinä... Mitä etsit jättäessäsi ilmoituksen?
No, tiedäthän...
- Elämä on yksinäistä. - Joo.
On kiva jutella jollekin.
Äidiksi minulle - mhn No hei, olen 26-vuotias mies.
Kirjautukaa ja tulkaa kanssani tälle matkalle.
- Hei. - Hei. Tervetuloa.
Koskaan ei voi tietää, keneen tutustuu seuraavalla...
- Onko tämä okei? - Kyllä.
Kohtaamisella.
KOHTAUS, JAKSO 1 KOHTAUS, JAKSO 2
Siis nuku lapseni, oi nuku vaan
Äiti ostaa sinulle matkijalinnun
Ei!
Ja jos lintu ei laulakaan...
Yhdeksän katsomiskertaa.
Mahtavaa.
Jos timanttisormus ei loistakaan...
Hei. Minä olen Sara. Tervetuloa Kohtaamisiin.
Web-sarjaan, joka ei kiinnosta ketään paskan vertaa.
Alan tajuta, miksi kukaan ei katso tätä.
Se on nimittäin syvältä!
Jos se pukki ei vedäkään
Taidan olla auttamattoman lahjaton.
Voi pojat.
Luulin olevan lahjakas -
ihmisten outouden ja erikoisuuden ja tabujen -
ja salaisuuksien paljastamisessa.
Luulin havaitsevani yksinäisyyden,
johon todella eläydyin.
Ja minä... näen siitä vilauksia ajoittain.
Ja se on niin jännittävää.
Olen lähellä, tunnen sen.
Mutta en ikinä vie asiaa loppuun oikealla tavalla.
En jaksa enää yrittää.
En jaksa enää mokata, se on nöyryyttävää.
En koskaan odottanut tienaavani tällä.
Mutta kuvittelin tavoittavani muita kummajaisia -
ja tarjoavani heille jotain erityistä.
Joten, minä olen Sara.
Tervetuloa on Kohtaamisiin. Tämä on lopetuksemme.
Koko kauden päätösjakso.
Liittykää seuraani kphtaamaan epäonnistumiseni.
Toivottavasti nautitte siitä.
Hei, pahoittelut viime yöstä, olin hieman dramaattinen,
mutta voin nyt paremmin. Olen juonut kahvini.
Ja löysin tämän.
Etsitään videokuvaajaa. 1 000 dollaria päivässä.
"Etsitään videokuvaajaa.
Tuhat dollaria päivästä. Rehellisyys ja rohkeus on pakollista.
Plussaa, jos fanitat Veren vankeja.
Mennään syvälle. Yhdessä."
Kiinnostavaa.
Olen kiinnostunut
Pelkäätkö helposti?
En
Mikä on nimesi?
Vitut siitä.
Vähän kuin lempibiisini nimi.
Mitä?
Tavataan.
Olemme täällä, metsässä.
Olen ajanut nyt varmaan kolme tuntia.
Tämä onkin syrjäisempi paikka, kuin osasin odottaa.
Seitsemän, neljä, viisi, joo.
Okei.
Hei! Tervetuloa Kohtaamisiin.
Minä olen Sara. Tämä on kymmenes jakso kymmenestä.
Normaalisti sanoisin nyt meneväni tapaamaan Johnia,
keskitason esimiestä Walgreensillä.
Ja että aiomme käsitellä hänen äititraumansa...
En tiedä, taitouinnilla tai muulla paskalla.
Mutta tänään ei ole sellainen päivä.
En tiedä tyypistä paljoakaan.
Hän on varjostanut minua siitä lähtien, kun sain hänen osoitteensa.
En todellakaan tiedä, mihin olen ryhtymässä.
En yleensä päästäisi itseäni tällaiseen tilanteeseen.
Mutta ehkä siksi show on ollut niin perseestä.
Katsotaan mitä tapahtuu.
Haloo?
Hei, olen Sara.
Oi, anteeksi.
- Hei. - Hei.
Vihreä smoothie?
Okei.
Se on tosi terveellistä.
Lehtikaalia, neljä pakastemansikkaa, yksi banaani,
reilu ruokalusikallinen rasvatonta, maustamatonta kreikkalaista jogurttia,
pari ripausta spirulinaa ja ripaus kanelia.
Kiitos.
- Kippis! - Kippis.
Se on hyvää.
Se on myös myrkytettyä.
Minä vain pelleilen.
- Olen Aaron. - Olen Sara.
Vau, se on siis oikea nimesi.
Joo.
Niinpä näkyy.
Kiitos siitä.
Eipä kestä.
- Voimmeko aloittaa halauksella? - Okei.
Kiva, että kuvasit jo astuessasi ovesta.
Joo. Haluan, että saat rahoillesi vastinetta.
Joo. Ihmiset eivät oikein usko siihen.
Kamera on pidettävät käynnissä, taian säilyttämiseksi.
Eikö se, tiedäthän...
Meillähän on jo kemiaa. Tykkään siitä.
Tuo on muuten siisti kamera. Kuvaatko työksesi?
Kuvaan häävideoita tehdäkseni rahaa.
Pyrin itse asiassa parhaillaan maisteriksi,
ja yritän säästää.
- Et tee mitään muuta? - En.
Siistiä.
Entä sinä? Mikä on tarinasi?
Tarinani...
Kaltaisiani kutsutaan yleensä sarjamurhaajiksi.
En pidä nimityksestä.
Pidän itseäni enemmän murhaajana.
Mutta ruumiita on tullut sen verran,
että nykyään minut luokitellaan sarjamurhaajaksi.
- Sarjamurhaaja? - Kyllä. Olen tappaja.
Olen tappanut 39 ihmistä.
Pidän siitä kovasti. Se on paras työ ikinä.
Minut on luotu siihen.
Mutta täytän myös 40 tänä vuonna,
tiedäthän, parta harmaantuu, kaikenlaista tapahtuu ja...
Tuntuu kovin keski-ikäiseltä -
ja olen ajautunut eräänlaiseen kierteeseen.
Olen varmaan seonnut.
En luota enää vaistoihini,
ja tuntuu, kuin olisin menettänyt suuruuteni.
Aiemmin saatoin tavata miehen baarissa,
vein hänet ulos ja löin maahan.
Iskisin puukon rintaan ja leikkaisin vatsan auki -
ja avaisin hänen sisuksensa,
ja koko universumi avautuisi minulle,
mikä oli kaunista.
Tunsin osan jokaisesta ajasta ja paikasta, joka oli koskaan ollut olemassa.
Se oli uskontoni.
Mutta nyt se...
Se on kuin työtä.
Ja se surettaa niin vitusti.
En tahdo tulla tunteelliseksi.
Mutta minulla on vaikeaa.
Mutta sitten...
Luin artikkelin suuresta Francis Ford Coppolasta.
Hän sanoi jotain, mikä räjäytti tajuntani.
Hän sanoi: "En ole tehnyt originellia elokuvaa vuoden 1974 Keskustelun jälkeen.
En tiedä, pystynkö siihen enää, mutta haluan jatkaa yrittämistä."
Juku, se iski kuin säkillinen tiiliä.
Mies taiteellisessa alamäessä.
Pakeneeko hän sitä? Ei, hän hyväksyy sen.
Mietin siis...
"Miksi yrittäisin tehdä elokuvia, joita olen jo tehnyt?
Mitä jos hyväksyn sen, mitä olen nyt?
Mitä jos tekisin dokumentin?"
Ja tässä sinä astut kuvaan.
Dokumenttileffa maailman tuotteliaimmasta sarjamurhaajasta,
josta kukaan ei ole kuullutkaan.
Dokumenttileffa, jonka sinä ja minä teemme täällä, tänä iltana.
Katsos.
Tajuan, että tämä tulee vähän äkkiä,
et ole edes ehtinyt juoda smoothietasi loppuun.
Jos haluat jättäytyä ulkopuolelle, ymmärrän täysin.
Ota rahasi, en kanna kaunaa. Ymmärrän täysin.
Mutta jos lähdet mukaan,
ja todellakin toivon, että lähdet.
Voin luvata kaksi asiaa.
Ensinnäkin, en tapa sinua seuraavan 24 tunnin aikana,
se olisi haitallista projektille.
Ja toiseksi...
Annan sinulle vapaimman, henkilökohtaisimman pääsyn -
sieluuni, niin vapaan, kuin ikinä voit kuvitella.
Suorastaan revin itseni auki -
ja annan sinun tutkia joka nurkan.
Ja uskoisin, että yhdessä luomme jotain taianomaista.
Mutta sinun on haluttava sitä.
Haluan sitä.
Sanotko haluavasi vain, koska haluat työn?
Ei. Kuuntelin sinua -
ja tämä kuulostaa mahtavalta. Haluan tehdä tämän.
En kuule intohimoa äänessäsi.
Aaron, haluan tehdä elokuvan kanssasi.
Mitä katsomme juuri nyt?
Näet pian.
Kuka tuo tyyppi on?
Ystäväni.
- Oletko sinä tuossa? - Voi, Sara...
Hyvää kannattaa odottaa.
Saatan näyttää isolta, pahalta sudelta
Mutta lauhkea kuin lammas oon
Paska.
Joten...
Mitä mieltä olet?
Se oli mielenkiintoinen.
Pelottiko se sinua?
Halusitko pelotella minua?
Palaan pian.
Vittu.
Mitä vittua?
Joten...
Ajattelin yläkerrassa, että...
Kun miehet ovat pukkarissa, he ruoskivat toistensa kaluja pyyhkeillä
täysin estoitta.
Kun naiset kokeilevat vaatteita sovituskopeissa,
heidän intiimiydellään ei ole rajoja.
Mutta miehen ja naisen kohdatessa heidän välillään on aina muuri.
Ja se muuri on...
Miltähän mahdat näyttää alasti?
Ja jos rehellisiä ollaan,
minäkin olen tuntenut sen muurin.
Ja jos aiomme lähteä tälle matkalle yhdessä...
Se muuri on murrettava.
- Oletko samaa mieltä? - Olen samaa mieltä.
Miltä tuntuu?
Ihan hyvältä. Entä sinusta?
Minusta on vain tärkeää,
että jos on muuri ja sukupuolijako,
tämä on henkinen matka, joten ne on hävitettävä...
Olen samaa mieltä.
Okei. Kaikki on hyvin.
Onko nyt minun vuoroni?
Anteeksi?
Onko nyt minun vuoroni? Tässä.
- Voit istua alas. - Joo. Okei. Kyllä.
- Olenko hyvin kuvassa? - Joo.
Onko kaikki hyvin?
Joo.
Okei.
Palaan pian.
Voihan paska.
Okei.
Sara, jokainen mahdollinen punainen lippu on nyt nähty.
Hän on arvaamaton ja mahdollisesti vaarallinen.
Ei mennyt edes kymmentä minuuttia, ja hänen kyrpänsä oli jo esillä.
Sara, ei mennyt edes kymmentä minuuttia, ja hänen kyrpänsä oli jo esillä.
Hän on unelmiesi kuvauskohde.
Tästä on pidettävä kiinni.
- Sara, tulehan, valo ei kohta enää riitä. - Tulossa ollaan.
Tämä on tehtävä.
Ja olen 99,9 % varma, ettei hän ole tappaja.
Mutta jos hän sattuukin olemaan, en ole aivan täysi idiootti.
Veitsi.
Tulossa ollaan. Hetki pieni.
Hei. Minä olen Sara. Tervetuloa Kohtaamisiin.
Nyt mennään eikä meinata.
Oletko valmis?
Olet kova pala purtavaksi.
Enpä tiedä.
Mikä partaasi vaivaa?
- Mitä... mitä tarkoitat? - Se on, tuossa noin.
Ai, tämä? Se on... Se on vain partani kuvio.
Joillain miehillä on kaljuja kohtia. Se on vain yksi omistani.
Pitäisi mennä.
- Valo käy vähiin. - Okei.
- Aaron, älä viitsi. - Todellako?
Hyvä on. Kyllä minä sinut vielä yllätän.
Sehän nähdään.
Mistä olet kotoisin?
Elikkäs, missä vartuit?
Mitä pidät naamaristani?
Matkustajana en ole siitä kovin innoissani.
Näetkö mitään tuon läpi?
Ai, nyt sitten pelkäät?
Uskotko jumalaan?
Se saattaisi vaikeuttaa toimenkuvaasi.
Et ole vieläkään vastannut naamarikysymykseeni.
Onhan se söpö.
Oikeasti?
Toki. Olet söötti pikku hukka.
Mitä jos sanoisin olevani tuhma susi?
Sanoisin sen olevan tosi pelottavaa.
Okei.
No, mitä jos sanoisin, että päästyämme perille -
aion leikata pääsi irti -
ja panna siitä paskat pihalle?
Oliko sinulla lapsena ystäviä?
Oliko sinulla parasta ystävää?
Hän!
- Kerro tästä ystävästäsi. - Kysyt aika paljon kysymyksiä.
Anteeksi, mutta minulla on valittuna täydellisen idyllinen haastattelupaikka.
Voisimmeko... säästää kaiken sinne, okei?
- Okei. - Okei.
Kiitos, Sara.
Tulet pitämään siitä!
No, tämä on tosi mukava.
Ei.
Missä vesi on?
- Missä se vitun vesi on? - Tuo on vettä.
Ei. Se raivokas virta, joka oli tässä aiemmin.
Se oli... Tiedätkös, minulla oli koko kuvas suunniteltuna.
Minun piti olla tässä.
Kaulaani myöten vedessä, koko Jeesus-metaforaa varten,
ja sitten... Tarkoitan... Silta!
Se olisi ollut loppukohtaus. Olisin hypännyt sillalta -
läsähtäen veteen. Siitä joku siisti leikkaus.
Se olisi ollut loppukohtaus. Me...
Meillä ei ole lopetusta. Meillä ei ole edes kohtausta.
Tämä ei ole...
Tämä on... Tämä ei ole... Ei!
Aaron?
Odota. Minun pitää miettiä tätä.
- Aaron. - Mitä?
Coppola.
- Poppola? - Coppola.
Miksi sanot "Coppola"? Mitä?
Aaron.
Francis Ford Coppola.
Mitä hän tekisi?
Tuohan on vitun fiksua.
Joulukuu 1978, disco veteli viimeisiään.
Kylmä sota kävi kuumempana minuutti minuutilta.
Mutta tavallisessa kodissa, tavallisessa kaupungissa...
Anteeksi, mitä puuhaat käsilläsi?
Tämä on... tässä ollessani...
Jos vesiefekti olisi tässä,
tässä minä ikään kuin kelluisin
sen mukana, tajuatko?
- Se tuntuisi niin aidommalta. - Joo, en usko...
Mitä ajattelet? Pitäisikö?
Et taida tarvita sitä.
- Emme tarvitse sitä? - Ei.
Sori, minulla meni... Meni aurinkovoidetta silmään.
Lentokone. Odota. Odotetaan hetki.
Sepä on hidas lentokone.
Miltä ponnari näyttää?
Nätti on.
- Joo? Oletko varma? - Kyllä.
Voisitko käydä nopsasti ja korjata tätä vähän?
Joo. Okei.
Sori, en halua, että kenkäsi kastuvat, mutta tahdon olla varma.
- Okei. - Joo. Tulehan.
Kiristä vaan sitä.
Oi, sinun ei olisi tarvinnut...
Se on okei, ei haittaa. Tehdään se.
Tee koko juttu uusiksi.
Joulukuu 1978. Oli discon viimeiset päivät.
Kylmä sota oli alkamassa.
Mutta pienessä kaupungissa...
Pikkulintu tuolla. Odota hetki.
Joulukuu 19...
Aivan kuin huono vitsi!
Hei!
Vielä yksi. Yritä vielä kerran. Yhden kerran!
Haluan sinun tekevän sen!
Hei! Riittää! Ei! Tämä on minun elokuvani!
Oli joulukuu 1978. Oli discon viimeiset päivät.
Kylmä sota oli vain...
Aaron, kasvosi ovat todella varjossa.
Otetaanko uusiksi?
Aaron?
- Pidän tauon. - Okei.
Suo anteeksi.
Aaron?
Okei, Aaronissa on vähän draamakuningattaren vikaa.
Ei taida olla tottunut yhteistyöhön.
Aaron?
Tää päivä taisi mennä hukkaan.
Enkä ole oikein valmis...
Aaron?
Aaron, oletko se sinä?
Aaron?
Älä jätä.
Enhän minä.
Hei.
Aaron ei puhu enää.
Hän on ollut sulkeutunut joella kiukuttelusta lähtien.
En tiedä, kuuluuko se läpi,
mutta hän on luukuttanut samaa, paskaa ysäribiisiä toistolla -
viimeisen tunnin ajan.
Hän on niin herkkä juuri nyt.
Ja tiedän, että olisi oikein antaa hänen olla rauhassa.
Mutta saamaan aikaan, olisi niin helppoa mennä tuonne alas -
ja ärsyttää häntä.
Ja saada tarvitsemaani materiaalia.
LASTEN TULEE OLLA AIKUISEN VALVONNASSA
Sinun pitäisi varmaan mennä.
Miksi minun pitäisi mennä?
Koska haluan sinun meneväm.
Miksi niin?
Koska en halua sinun enää kuvaavan tätä dokkaria.
Ota rahasi ja mene, ole kiltti.
Mistä on kyse? Mikä on ongelmana?
Sara. Mene.
Aaron, en aio lähteä.
Anteeksi kuinka?
Sanoit, ettei takaisin ole kääntymistä.
En aio kääntyä takaisin.
Pane se laulu takaisin päälle.
- Miksi? - Koska sanon niin.
Kerro miksi.
Koska se on lempikappaleeni,
ja tarvitsen sitä, koska rakastan sitä.
Mitä siinä rakastat?
Ehkä sitä, kuinka hidas instrumentaali jamittelu saa aikaan enemmän,
kuin yksikään runoilija sulkakynällä -
koko historian aikan, ikinä.
En ole ikinä kuullut siitä aiemmin.
No, etpä tietenkään.
Hyvin harva on kuullut siitä. Se on tuntemattomalta bändiltä,
pitkän ajan takaa.
- Kerro minulle siitä. - Sara, tiedän kyllä, mitä yrität.
Se ei tule toimimaan.
Mikset kerro minulle siitä, Aaron?
Koska...
Luulet haluavasi tietää tarinani,
mutta lupaan, ettet halua kuulla tarinaani.
- Mutta minä haluan. - Ai, haluatko?
Oikeasti?
Kyllä.
Hyvä on.
Olin 15-vuotias, mutta olisin voinut mennä 18-vuotiaasta,
koska olin kookas ikäisekseni.
Pystyin menemään baareihin ja kuuntelemaan live-musiikkia.
Eräs hämärä bändi tuli kaupunkiin.
Yleisöä ei ollut kuin seitsemän henkeä,
mutta olin kuin hypnoosissa,
erityisesti kappaleen "Sara tykkää makeasta mangosta" takia.
Se vei minut mukanaan.
Tuona iltana menin bändin kanssa kaupungin ulkopuolelle -
ja biletin heidän kanssaan, siellä missä he yöpyivät.
Tunsin ensimmäistä kertaa kuuluvani johonkin.
Mutta heidän oli tietysti jatkettava seuraavana päivänä toiseen kaupunkiin.
Kävelin takaisin kohti kaupunkia,
ja joku mies pysähtyi tarjotakseen minulle kyydin.
Hänellä oli kivat, kiltit kasvot.
Ja avatessaan oven -
hän sanoi jotain, mitä en ikinä unohda.
Hän sanoi: "Voi hyvä Luoja.
Voi hyvä Luoja.
Tästä tulee hyvä päivä."
Hän ei vienyt minua takaisin kaupunkiin. Hän vei minut syvälle metsään,
missä hän hakkasi minut henkihieveriin.
Hän antoi lapion ja käski kaivaa itselleni haudan.
Hän sitoi käteni ja ilmoitti -
aikovansa haudata minut elävältä seuraavan parin minuutin sisällä.
Muistan pohtineeni...
"Tätä äijää pitäisi kai vihata todella syvästi."
Mutta hän oli kuin magneetti. Pidin hänestä todella.
Hän oli fiksu ja komentava,
kaikin tavoin ihmeellinen.
Hänessä oli vain yksi vika.
Hän ei ollut kovin hyvä sitomaan solmuja.
Irrotin käteni selkäni takaa -
ja kiedoin ne hänen kaulansa ympärille nujertaen hänet koollani.
Puristin käsilläni hänen elämänsä pihalle -
ja ajattelin itsekseni...
"No, tämä on kohtaloni.
'Sara tykkää makeasta mangosta' -
ja Aaron tykkää tappamisesta."
Riisuin hänen vaatteensa.
Heitin ruumiin koloon, jonka hän pakotti kaivamaan itselleni.
Ja vaiston varassa riisuuduin -
ja makasin siellä hänen vieressä koko yön, alasti.
Ja jotain hyvin kiintoisaa tapahtui.
Katsos...
Valehtelin aiemmin.
Mistä?
Partani kaljuista kohdista.
Se ei ole karvoitukseni kuvio.
Se on oikeastaan harvinainen sairaus nimeltä trikotillomania.
Tiedäthän, pakkomielle nyppiä partaa, päänahkaa,
tai jopa kulmakarvoja.
Katsos, ensimmäisellä uhrillani oli tuo sairaus.
Ja kun makasin hänen vieressään alasti,
sieluni imi sen hänen sielustaan.
Siitä tuli minulle rituaali. Kaikki uhrini,
makaan heidän vieressään alasti. Ja otan osan heistä mukaani.
Ja tässä olen nyt.
Outo mutta ihmeellinen sekoitus -
jokaisesta 39 miehestä ja naisesta, jotka olen murhannut.
Se on ollut loistokkain osa elämääni.
Se on ollut syy olemassaololleni.
Ja nyt...
Se on poissa.
Ja siksi olen surullinen.
Ja siksi minulla ei ole enää syytä elää.
Ja siksi haluan sinun menevän, koska tästä yöstä -
tulee todella kamala,
kamala yö.
Aaron.
Sara.
Pysy siinä.
Sulje silmäsi.
- En halua. - Tee se.
Tuntuuko paremmalta?
- Hieman. - Hyvä.
Menen nyt suihkuun.
Hei, Sara. Minä tässä.
Kiitos siitä -
mitä juuri teit.
Olet todella erityinen.
Ja herätät minussa tunteita,
joita en uskonut enää koskaan tuntevani. Ja...
En tiedä, mitä tehdä.
Voi luoja. Voi luoja, kuinka säikytit!
Miltä tuntuu?
Tuntuu siltä, että...
Neljäkymmentäseitsemän...
Neljäkymmentäkahdeksan...
Neljäkymmentäyhdeksän...
Viisikymmentä!
Valmiina tai ei, täältä tullaan!
Sara?
Minne menit?
Tulen perääsi.
Minulla on...
Taisin löytää sinut.
Sara?
Oletko tuhma?
Sara, minne menit?
Hitto vie!
- Minä tulen perääsi! - Et pelota minua!
- Käykö kamera, Sara? - Joo.
Aaron, jos kysyn jotain, vastaatko rehellisesti?
Totta kai. Aina.
Kun pitelet tuota kirvestä...
Haluaako osa sinusta iskeä sen naamaani?
Tiedäthän, ottaen taustasi huomioon?
No, tietysti.
Mutta toisaalta,
silloin meillä ei olisi enää näin hauskaa.
Mielenkiintoista. Minä...
Luulin aina kuolevani,
ennen kuin ehtisin näyttää työtäni kenellekään.
Mutta nyt minulla on sinut.
Joka on aika siistiä.
Tunnetko katumusta tappamistasi ihmisistä?
Ehkä hieman. Mutta myös...
Olen aika reilu uhrejani kohtaan. Kuten, minä...
Yritän varoittaa heitä siitä, mitä tulee tapahtumaan.
Siksi kirjoitin ilmoitukseenkin...
"Oletko Veren vankien fani?"
Haluan heidän tietävän, että olen vaarallinen.
Tiedätkös...
Oikeastaan, tämä on...
Yksi viimeisimmistäni oli eräs iso kullanmuru.
Kutsuin häntä "Buddyksi."
Ja...
Iskin kirveen kantoon vuokraamani talon ulkopuolelle.
Hän kulki ohi ja näki sen.
Hän tuli silti sisään ja vietti kanssani koko yön.
Se oli tiedäthän, aivan kuin...
Aivan kuin he haluaisivat kuolla.
Tapoitko hänet sillä kirveellä?
Tapatko siis minut tehosekoittimella?
Tuohan on nerokas idea.
En ole aiemmin nähnyt sitä aseena.
Mutta valitettavasti, Sara.
Lupasin olla tappamatta sinua. Enkä koskaan valehtele.
Tämä juttu ei pääty siihen.
No...
Lupasit olla tappamatta minua seuraavan 24 tunnin sisällä, joten...
Miksi otat sen puheeksi?
Hankkiudut vain vaikeuksiin.
- Hei. - Hei.
Mitä puuhaat?
Tiskaan.
Mitä teet kamerallani?
Oletko koskaan viettänyt aikaa metsässä?
Tietysti.
Oletko koskaan -
nähnyt peuran vain...
Peurailemassa?
Laita se pois. Tuo on minun työtäni.
Okei.
Mami tahtoo mehunsa!
Missä on mamin mehu?
Mami on janoinen! Voi, kyllä!
Toivottavasti se on Coppola-viiniä.
Voi kiitos, kulta.
Voi, miten hyvää. Kiitos.
Mitä tuumailet?
Mietin erästä jännää kirjaa, jonka luin kerran,
Toimittaja ja murhaaja.
- Oletko kuullut siitä? - En.
Voi, se on tosi hyvä. Sinun pitää lukea se.
Mistä se kertoo?
Moraalisesta pulmasta, johon toimittajat törmäävät.
Tiedäthän, joskus heidän on valehdeltava -
ja mielisteltävä kohteitaan.
Vähän imartelua ja flirttiä -
saadakseen tarvitsemansa materiaalin.
Ja...
Mietiskelin vähän -
katsoessani erästä ohjelmaa nimeltä Kohtaamiset.
Et tainnut tietää minun tietävän siitä?
Tiedän kaikenlaista, Sara.
Kuten?
Tiedän, ettet kuvaa häävideoita.
Ja tiedän, että saappaassasi on veitsi.
- Mistä sinä puhut? - Se on okei.
Älä huoli, okei? Katsos...
No, tuota. Et ole "valehdellut" perinteisessä mielessä.
Olet pikemminkin...
Olet hieman vääristellyt totuutta.
Mutta kaikkihan niin tekevät, eikö vain?
Se on minunkin mielipuuhaani.
Se on mitä teen elääkseni.
Mutta vaikka vääristelenkin totuutta,
en koskaan valehtele.
Silmäni, sydämeni, sieluni, ne puhuvat aina totta.
Juuri sellaista totuutta,
minkä olen aistinut sinusta tänään...
Haluan sinun tietävän,
että kaikki on hyvin, en ole vihainen. Okei?
- Okei. - Sen sanottuani,
aion kysyä sinulta jotain, ja haluan rehellisen vastauksen.
Uskotko, että olen sarjamurhaaja?
- En. - Hyvä. Kiitos rehellisyydestä.
Miksi et?
No...
Ensinnäkin, tarinasi ovat olleet aivan naurettavia.
Okei.
Ja miksi ihmeessä tehdä dokkari?
Miksi tappaja kutsuisi minut kotiinsa,
tunnustaakseen tekonsa yksityiskohtaisesti kameran edessä.
Mikä estäisi minua kertomasta poliisille?
Hyvä pointti.
Hieman asian vierestä, tosin.
Et kerro huomenna poliisille mitään.
Sillä huomennä olen kuollut.
Sillä tänä iltana sinä tapat minut.
- Aaron... - Ennen kuin väität vastaan.
Olen suunnitellut tätä. Olen innoissani siitä, okei?
Miksi 40. elokuvani olisi vain tavallinen tappoleffa?
Olen tehnyt niitä jo 39, okei?
Ja miksi tekisimme tylsän ja pedanttisen dokumentin?
Niitä on riittämiin.
Tiedätkö mitä me tarvitsemme?
Murhaelokuvan.
Joissa oppilas kaataa kuninkaan.
Sellaisen leffan haluan tehdä.
Miksi ihmeessä tekisin jotain sellaista?
Koska tunnen sinut riittävän hyvin tietääkseni,
että teet mitä vain taiteen eteen.
Ja tästä tulee -
kaikkein uskomattomin ja jännittävin Kohtaamisia-jakso -
mitä kuvitella saattaa.
Tiedän, tämä tulee äkkiä,
- minulla on kokemusta. - Lopeta...
Totut ajatukseen. Olen super innostunut!
- Mitä... - Tärkein ensin!
Kamera pois, tyttö!
Mitä sinä teet?
Hei, sanoin kamera pois, tyttö!
Mitä sinä tuolla maskilla?
Kyllähän sinä muistat Maitoparran, kiltin hukan.
Anna minulle se kamera.
Okei.
Okei, tule kanssani tänne näin.
Osaatko käyttää kirvestä?
En ole ikinä käyttänyt kirvestä.
Okei, sitä puristetaan kuin mailaa. Oletko oikea-vai vasenkätinen?
- Oikeakätinen. - Okei.
Eipä sillä ole väliä. Totuttele siihen.
Okei, minulla on naamari,
jotta ei tarvitse katsoa silmiin, tappaessasi.
Se on hieman vaikeaa.
Kuvittele olevasi piirretyssä, jossa on hassu ääni.
Teroitin myös kirveksen, sen pitäisi mennä suoraan niskani läpi.
Luita ei juurikaan ole. Tehdään se!
Okei, haluan vain varmistaa.
Haluat, että katkaisen pääsi tällä kirveellä?
Kyllä. Sata prosenttisesti! Kamera kuuli sen ensin!
Pidä sitä avustettuna itsemurhana. Se on täysin okei.
Hyvä on. Onko viimeisiä sanoja?
Ei. Olen puhunut tarpeeksi kymmenen elämän edestä.
Odota!
Okei. Antaa mennä.
Heti kun olet valmis.
Kirves taakse ja humauta kunnolla.
Onko jokin pielessä?
- Käykö kamera, Sara? - Joo.
- Näynkö kuvassa hyvin? - Kyllä.
Oukki doukki.
Okei. Tämä on paljon parempi idea.
Olisi pitänyt ajatella tätä aiemmin.
Tämä on muuttumassa passiiviseksi ponnistukseksi.
Pudottaudun pian tästä parvelta.
Mikäli et pelasta minua, menehdyn varmasti.
Jolloin olet osallinen murhaan.
Eikö ole siistiä?
Ei toki yhtä siistiä kuin kirveen laittaminen kaulani läpi.
Mutta se menettelee ensikertalaiselta.
Oletko valmis, Sara?
Rehellisesti sanottuna, en usko...
Voi hyvä luoja!
Ryhdistäydy.
Ylös!
Saatko henkeä?
Aaron?
Sara?
Sara? Oletko täällä?
Haloo? Mihin menit?
Sain tosi siistin iidean
Ja olen innoissani siitä
Hei. Siellähän sinä. Okei, siis...
Laita kamera yläpuolellemme ennen aamunkoittoa.
Soitan sinulle "Sara tykkää makeasta mangosta"...
Mitä oikein teet?
Hei, oletko lähdössä?
Voi Jeesus.
Sara, säikytinkö sinut -
- hirttäytymällä? - Painu vittuun.
Mitä?
Käskin painua vittuun.
Olen pahoillani.
Pyydän, älä mene.
Tajuatko yhtään, kuinka sairasta tuo oli?
Anteeksi, minä...
Kuinka saatoit tehdä minulle noin?
Voitko pysähtyä hetkeksi, jotta voin selittää?
Mikä sinussa on vikana?
- Okei, odota. Anna pieni hetki... - Mikä sinussa on vikana?
Pieni hetki, pyydän.
Lupaa, ettet lähde. Pieni hetki!
Ole kiltti.
Mikä vittu tämä on?
Ne ovat valjaat.
Ne olivat vaatteideni alla,
kun hirttäydyin.
Yhdistin mustan vaijerin valjaisiin, joten roikuin rintakehästäni,
jotten oikeasti hirttäytyisi.
Kuule.
Anteeksi, että säikytin sinut, minä vain...
En tiedä mitä ajattelin, minä vain...
En ole hyvä tällaisessa, okei?
Mutta pakko tämä on sanoa.
Pidän sinusta todella, todella paljon.
Ja...
Yritän vain saada sinuun yhteyden.
En ole onnistunut siinä kovin hyvin.
Ja tiedän, ettet taida haluta samaa, joten...
Ajattelin, että...
Annan sinulle, mitä voin antaa, eli -
Kohtaamisten parhaan jakson.
Voin antaa sinulle. Voin -
olla täysi sekopää ja näyttää sinulle -
kaiken mikä toivottavasti antaa sinulle mitä haluat taiteilijana.
Katso.
Olenko murhaaja?
En.
En tietenkään ole murhaaja.
Olenko -
sosiopaatti, patologinen valehtelija,
joka on täysin eristäytynyt muusta maailmasta?
Olen.
Olenko päässyt yhteyteen kanssasi -
ja pitänyt vitun hauskaa tänä päivänä?
Koska...
Saan valehdella ja olla outo, mistä nautin todella paljon?
Kyllä!
Minä vain... todella pidän sinusta!
Minusta sinä olet uskomaton.
Kiitos.
Eipä kestä.
Kyllä siitä hyvä kohtaus saatiin.
Sanos muuta!
Anteeksi, että järkytin sinua.
- Sinä todella järkytit minua. - Olen pahoillani.
- Mitä me teemme? - Pelaamme peliä.
Millaista peliä pelaamme?
Sen nimi on -
"Kaksi valhetta ja totuus."
Pelasitko tätä linnassasi?
- Joo. - Okei, hyvä.
No niin, tässä pelissä kerrotaan kolme tarinaa,
joista yhden tulee olla totta.
- Eikä enempää paskaa sinulta... - Ei toki.
- Faktoja, jotka ovat teknisesti oikein. - Okei. Hyvä on.
- Kaksi valhetta ja totuus. - Minä arvaan,
- kumpi tarinoista on tosi. - Okei.
Synnyin kolme kuukautta ennen laskettua aikaa.
En ole koskaan maannut naisen kanssa.
Pystyn pidättämään hengitystäni kaksi ja puoli minuuttia.
Okei.
Luulen, että se on...
Se hengitysjuttu.
Toinen väittämä oli totta.
Halusitko minun olevan rehellinen? Se on numero kaksi.
- Pilailet kanssani. - Toivoisin, että tekisin niin.
Näyttikö siltä, että pilailin, kun tulit päälleni paljussa,
ja näytin tietävän, mitä teen?
Se oli vain omituinen -
sarja tapahtumia.
Lapsuuteni ei ollut normaali. Katsos...
Esiteinivuosinani aloin huomata kemiassani jotain outoa,
ja ensimmäinen psykoosini iski, kun olin jotain 14-vuotias.
Olin laitoksessa 19-vuotiaaksi asti.
Eikä silloin oikein osattu lääkitä potilaita.
Joten päästyäni pois jätin perheeni ja -
sain töitä vartijana, jossa oli enimmäkseen vanhempia,
joten en juuri seurustellut ikäisteni kanssa,
ja no... Jäin laivasta.
Se meni ohi.
Onko sinulla ollut tyttöystävää?
Ei.
Minä...
Oletko nähnyt elokuvaa Pakko olla in?
Olen.
Olisin voinut käsikirjoittaa ja ohjata sen.
- Onpa noloa. - Ei tässä ole mitään noloa.
- Tämä todella noloa. - Tämä on todella outoa.
Mutta se ei ole noloa.
En tiedä.
Haluatko ensisuudelmasi?
- Ole hiljaa. - Ei siitä tarvitse tehdä numeroa.
- Oikeasti? - Joo.
- Suutelisit minua? - Joo.
- Okei. - Okei.
Kumpi tekee aloitteen?
Se oli siistiä.
Olen tosi innoissani tästä ideasta -
jakson huipennukseksi.
Minne olemme menossa?
En kerro.
Varo päätäsi.
Hyvää kannattaa odottaa, kultaseni.
Tähän suuntaan.
Okei.
Okei, ennen kuin aloitamme: minulla on sinulle yllätys.
Sinun pitää sulkea silmäsi.
Miksi sulkisin silmäni? En vitussa sulje.
Olen keskellä ei mitään, yöllä, sinun kanssasi.
Hyvä pointti, mutta tämä on sen arvoista.
- Luota minuun. - Okei.
Hyvä on.
Avaa silmäsi.
Mitä tämä on?
Se on kiintymykseni symboli -
ja muisto mahtavasta päivästämme yhdessä.
Sori, siinä on kuva minusta ja jostain äijästä.
En ehtinyt tehdä sinulle omaa,
olit eräänlainen yllätys.
- Voinko? - Okei.
Siistiä.
No niin, on toisen yllätyksen aika.
- Valmis? - Okei.
En tajua sitä.
Voihan paska.
Milloin sinä tuon kaivoit?
Ennen kuin saavuit luokseni.
En tiedä, oliko sen tarkoitus olla minua vai sinua varten.
Mutta nyt taidan tietää.
Okei.
Ta-daa!
Ei, se on sinun.
Nyysin sen saappaastasi, kun putosin päällesi.
Luulin, että huomasit.
Oletko valmis jakson huipennukseen?
- Okei. - Okei.
Eikö olekin siistiä?
Puukotamme toisiamme ja ryömimme molemmat hautaan.
Kuolemme yhdessä kuin Romeo ja Julia.
Ja joku löytää tallenteet,
julkaisee ne, ja niin... Teemme yhdessä historiaa.
Sinua pelottaa! Älkää pelkää. En minä sinua puukota.
Tässä. Rakastan sinua liikaa. Ota se. Ota veitsi.
Tee sinä se.
Älä viitsi.
Tee se!
Ole kiltti.
Sara. Odota!
Sara!
Sara.
Sara?
Olet keskellä ei mitään.
Älä viitsi, Sara.
Avaimet ovat minulla. Ei ole mihin mennä.
Sara.
Jakso on saatava päätökseen.
- Vittu! - Hitto!
Joten...
En usko kuolevani tänä yönä.
Tuntuu vähän pahalta, koska...
Se oli koko ideani alusta asti.
Mutta, Sara...
Sinä teit sen.
Teit loistavan,
loistavan jakson.
Sinun pitäisi olla ylpeä itsestäsi.
Harmittaa, ettet pääse näkemään tätä.
Aika ironista, koska ei minun pitänyt...
En halunnut tappaa enää.
Se oli totta, mutta sitten tulit sinä.
Muusani.
Inspiroit minua.
Oma Coppolani.
Naiset ja herrat, tervetuloa...
Brooklynin A-junaan. Seuraava pysäkki on 34. kadulla.
Olkaa hyvä ja varokaa sulkeutuvia ovia.
Tekstitys: Jesse Sydänmäki